Gata, ultima cutie și sunt gata pentru facultate.
Sunt o mulțime de lucruri.
Nu-i nevoie să le iei pe toate în camera de cămin.
Asta ce e?
Voiam să merg pe bicicletă fără roți ajutătoare,
ca și copiii mari. Am reușit. Mi-ai dat o medalie de aur.
Iubito, e o amintire foarte frumoasă, dar camera ta va fi mică...
- Va trebui să mai lași din lucruri. - Nu-l asculta, scumpo.
- Toți avem nevoie de lucruri. - Vezi?
Fetița mea pleacă la facultate.
Parcă ieri te băgai sub patul ei în fiecare seară,
asigurând-o că nu există monștri.
Am mințit. Există. Sunt băieții din cămin.
Apropo, n-ar trebui să discuți cu ea până nu pleacă?
Despre sex? Am făcut-o acum câțiva ani.
- Am învățat multe... - Mă refeream la tine și la Beckett.
- Mamă, eu și Beckett... - Scutește-mă.
Am știut din ziua când am dat buzna și biata fată era în...
- De unde ai știut?! - Mamele știu chestiile astea.
Nu cred că vrei să vă surprindă și Alexis afară din dulap.
- Vreau să spun... - Știu ce vrei să spui.
Bine... Nu crezi că ar trebui să-i spui?
Ce să-mi spună?
- I-ai spus lui Alexis? - N-am vrut, m-a prostit mama.
Și ea știe?! Ele înțeleg ce-i în joc?
- Dacă Alexis îi spune lui Lanie... - Nu-i va spune.
Lanie îi va spune lui Esposito, care nu-și ține gura în fața lui Ryan,
Ryan va înflori totul, va afla Gates și nu vom mai putea lucra împreună.
Crede-mă, știe ce-i în joc și nu va spune nimănui.
Cum a reacționat când a aflat de noi?
E prea ocupată cu plecarea. Ce ridicol...
Are o grămadă de cutii cu lucruri și se pare că toate sunt importante.
Toți avem nevoie de lucrurile noastre.
Și eu am o grămadă de cutii. Mă fac să mă simt bine.
- Îmi amintesc de trecutul meu. - De trecutul pervers?
Am o cutie și pentru asta.
A găsit-o menajera azi dimineață.
Wendy Dupree, 25 de ani,
împușcată o dată în piept cu o armă de 9 mm.
Din păcate, a murit încet.
Măcar a scris cuvântul "minciună". Ucigașul n-a fost un profesionist.
N-ar fi lăsat-o în viață.
Ce înseamnă declarația asta din pragul morții?
Ăsta e sectorul tău.
A mințit-o cineva? Poate sunt inițialele ucigașului.
Poate e o greșeală gramaticală. O fi vrut să scrie altceva.
Beckett, uite portofelul victimei.
A venit de departe să fie ucisă aici. E din Philadelphia.
- Când a venit aici? - Ieri după amiază, singură.
Nu era singură. Și-a adus 4.000 de prieteni buni.
Cu atâția bani, ce căuta într-o vizuină ca asta?
Verifică-i finanțele, vezi ce afli.
Ce crezi, Castle?
Deși îmi plac misterele, mai bine lăsa o însemnare mai clară.
Uite un mesaj foarte clar: "Crezi că mă poți minți?"
Poate asta era minciuna.
"Fugi cât vrei, te voi găsi și te fac eu să plătești."
- E prefix de Philadelphia. - Pune telefonul sub urmărire.
- Vreau să știu cine a scris mesajul. - Eu l-am trimis.
- Se pare că aveai o problemă cu ea. - Da, aveam.
Wendy e chelneriță la localul meu, cel mai bun din Philadelphia.
- Cel mai bun? Cam încrezut... - Chiar este.
Am trimis-o ieri la bancă să depună banii din restaurant.
Dar nu i-a depus, ci a fugit cu cei 4000 $ ai mei.
Multă mâncare...
Deci ai urmărit-o aici să-ți recuperezi banii.
Sigur! Am încercat să fiu de treabă. Până la urmă m-a sunat,
mi-a zis că a fost ceva urgent și că-mi dă dublul sumei luate.
Naiba s-o ia, m-a furat!
- Merita să moară pentru asta? - Da!
Ia stai. Ce?
Nu...
N-am făcut eu asta.
Eu nici n-am găsit-o.
Am coborât din tren cu o oră înainte să mă săltați.
Pratt a cumpărat într-adevăr biletul ieri, dar nu știm la care tren.
Îi mai verificăm o dată alibiul.
Să-i verifice și localul, n-are cum să fie cel mai bun din oraș.
Chiar de-a fost el, tot nu se explică urgența misterioasă a lui Wendy.
Furtul banilor, plecarea la New York...
De ce-a scris "minciună"...
Nu scrii ceva cu sânge dacă nu-i important.
Trebuie să fi fost ceva.
- Ai terminat-o? Mai vrei? - Da, dar mă duc eu să iau.
Mulțumesc.
Autostrada din Long Island... Absolut excelentă.
Dragostea e totul.
Am spus cumva asta? Devin sentimental.
- Telefonul detectivei Beckett. - Castle?
- N-ai voie să-i răspunzi la telefon! - Ba da.
- De când? - De când am...
- Te ajut cu ceva? - Da. Notează.
Am o amprentă parțială pe cartuș.
Nu e în baza de date, nu-i a lui Pratt,
dar am găsit niște urme de ADN. Îți notezi?
- Da. - Castle!
Stai o clipă.
- Ce faci? - Ai încurcat-o.
Ba nu. Lanie a găsit o amprentă parțială.
Nu-i a lui Pratt. Nu el e făptașul.
Cine-a zis că poți răspunde la telefon?
Și ce cauți în sertarele mele?
- Căutam o bucățică de hârtie. - Sigur. Nu te băga în chestiile mele.
Zău? Îți amintesc că deja ți-am văzut "chestiile".
- Unele rămân însă private. - Am înțeles.
- Ți l-a făcut un fost iubit. - Nu.
Să știi că n-am nicio problemă, nu sunt gelos.
Bine, poate sunt puțin... Deci nu-i un fost iubit?
L-ai găsit la locul unei crime. Îl ții să-ți amintească
de primul ucigaș pe care l-ai prins.
Ți-am spus, e ceva privat.
Poate e chiar victima de la un congres al omuleților.
- Zău? Atât poți? - Accept provocarea.
Nimic din finanțele ei nu arată de ce avea nevoie de 4000 $,
dar cred că știu ce căuta în oraș.
A plătit cu cardul un taxi care a dus-o ieri pe strada 8.
În ziua morții.
Am vorbit cu taximetristul, i-a luat cartea de vizită. Urma să-l sune
când să vină s-o ia.
Cred că acolo găsim răspunsul.
- O boxă? - Ce căuta fata aia aici?
Da, a fost aici.
Nu era așa plină de sânge atunci. S-a înscris la licitație.
- Ce licitație? - Pentru boxele goale.
Ale celor care nu-și mai plătesc facturile.
- Chiar acum se desfășoară una. - Pentru asta îi trebuiau banii.
- Voia să liciteze pentru o boxă. - Care din ele?
Habar n-am. Sunt vreo 14 la licitație.
Deci nu putem afla care o interesa?
Am putea... Am înțeles greșit mesajul lui Wendy.
Nu era "minciună". Ne-am uitat invers.
E "317". Asta încerca să ne spună.
- Boxa 317 e scoasă la licitație? - Da.
Cred că exact acum se licitează.
A fost ucisă când voia s-o cumpere. Dacă se va vinde...
Nu mai aflăm cine e ucigașul.
CASTLE Sezonul 5 Episodul 3
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to YYeTs.net
Urmează boxa 317. Ne uităm puțin și începem licitația.
Proprietarul a fost Johan Fleming. Îl verifici? Mersi.
Trebuie să oprim licitația.
Aș vrea să vă ajut, dar e vorba de banii mei.
Fără mandat n-o opresc.
- Mai aveți 30 de secunde. - Ce vezi, Castle?
Aproape nimic.
O grămadă de vechituri.
Cheia morții lui Wendy e undeva acolo și o vom pierde.
- N-am cum să obțin rapid mandatul. - Am eu ceva mai bun.
- Carnetul de cecuri. - Licităm doar cu bani gheață.
Ce ne facem? Ajung 2000 $?
- Ai mereu 2000 $ la tine? - Sunt un scriitor bine plătit.
De ce n-aș avea?
Cât dați pe ea? Începem de la 100 $.
- Cine dă 100? - Aici!
Cine dă 200? Avem pe cineva cu 200. Mulțumesc.
- Oferă cineva 300? - Eu.
- Big Percy dă 300. Cine dă 400? - Aici!
Frumușelul revine și oferă 400 $.
Frankie dă 500. Oferă cineva 600? Peggy oferă 600, mulțumesc.
- Dă cineva 700? - Eu.
700, mulțumesc. Cine oferă 800?
- O dată... - Ofer eu 800.
Big Percy oferă 800. Dă cineva 900? Frankie dă 900. Dă cineva 1000?
Cine dă 1000? O dată...
- 1000 $ o dată... - 1500.
Oferă cineva mai mult? 1500 $ o dată...
- 1500 $ de două ori... - 1600.
Avem o ofertă de 1600. Dă cineva 1700?
Oferă cineva 1700?
N-am decât 2000 $.
Poftim. Semnează-l.
Licitează mai departe.
Bună. Big Percy, nu?
Cât mă costă să-mi dai toți banii pe care-i ai?
- Depinde de ofertă. - Ce zici de un cec?
E în regulă, jur.
E semnat de scriitorul milionar Richard Castle.
- Cum să nu... - Pe bune, e în spatele meu.
- Zău? - Da.
Mamei îi plac cărțile lui. Bine.
Îți dau 1600 $, dar te costă 2500.
- 1800. - 2300.
2000 și unul din personajele viitoarei cărți va purta numele mamei.
- Vândut. - Poftim. Mulțumesc.
Avem 3600 $. Pune-i la treabă.
Cine oferă 2450?
- Fii atentă... - 2500 $ o dată...
- Oferă cineva 2500 $? - 3000 $.
- Ce faci? - Crede-mă, mă pricep.
Oferă cineva 3100 $?
- 3050 $. - Dă cineva 3100?
- 3100 $ o dată... - 3500 $.
- Oferă cineva 3600 $? - Castle, nu avem decât 3600.
Pot sta aici toată ziua. Mă licitez pe mine însumi. 3600 $.
3600 $. Oferă cineva mai mult?
Se anunță cineva? 3600 o dată, de două ori...
Vândută frumușelului de colo cu 3600 $.
Mulțumesc.
Cum de știai că-ți va merge?
Sunt campion la poker și știu limbajul corpului.
- Vedeam imediat că... - Habar n-aveai.
- Așa-i. - Felicitări, ai luat vechiturile.
- Mulțumesc. - Pe mama o cheamă Eunice.
Scuză-mă.
Eunice?
- Ai cumpărat toate vechiturile astea? - Vor face lumină în caz.
Mulțumesc. Îmi rămâi datoare vândută.
Nu știu dacă secția îți poate rambursa banii...
Nu la datoria asta mă refer.
Am verificat proprietarul boxei 317, Johan Fleming.
Adresa e falsă, numele la fel. Tipul nu există.
- Și ale cui sunt astea? - Răspunsul e în fața noastră.
Lucrurile ne vor spune cine este. O cutie cu hărți...
Era pasionat de geografie. Îi plăcea să călătorească.
- Poate era șofer de tir. - Vezi? Facem progrese.
Echipament de alpinism... Era sportiv.
Un sportiv cam ciudat.
E de calitate, Castle. Mi-l dai mie?
- Nu. - De ce? Tu nu faci alpinism.
Am dat o grămadă de bani pe astea. Vrei ceva, fă-mi o ofertă.
Ce naiba se întâmplă aici?
Ale cui sunt gunoaiele astea și ce caută în secția mea?
- Ale lui Castle, domnule. - Domnule Castle...
De fapt, fac parte dintr-o anchetă în derulare.
Nu-mi pasă, vreau să dispară de aici.
Asta e cumva...?
Chiar este...
Știi ce-ai aici? Știi cât e de rară?
Domnule, faceți colecție?
De când eram copilă.
Ani de zile am căutat-o.
Păi... nu mai căutați.
- Nu... - Ba da. E a dv.
Chiar? Nu știu ce să...
Acceptați-o.
Mulțumesc!
Mulțumesc foarte mult.
Continuați.
- Ei îi dai ceva, dar mie nu? - Tu deja mă placi.
Gata, băieți, am declarațiile fiscale.
Johan Fleming e de fapt Wendell Dupree.
Are același nume ca victima.
Și aceeași zi de naștere. Sunt gemeni.
Gemeni...
Acum înțeleg.
Identitatea falsă a lui Wendell, Johan Fleming,
e cea a lui Zan, partea masculină din "Gemenii Minune".
"Gemenii Minune"? Prietenii grozavi?
Voi chiar nu vă uitați la televizor?
Dacă era boxa fratelui său, de ce voia Wendy s-o liciteze?
De ce n-a mai plătit el? De ce avea nume fals?
De ce nu-l găsim să-l întrebăm direct?
De ce nu vă luați un televizor?
Cine-ar fi zis că are o latură sensibilă?
Doamne, e superbă...
Foarte ciudat.
- Ce știm de fratele ei? - Gemenii au avut o viață grea.
Le-au murit părinții în accident când erau adolescenți.
Wendell nu și-a revenit complet.
S-a tot mutat, a avut probleme cu legea.
- Unde-l găsim? - Într-o urnă.
A murit acum șase săptămâni. L-a lovit metroul.
De-asta nu mai plătise pentru boxă.
- Aici zice că a fost un accident. - Camerele erau defecte,
deci nu se știe nimic sigur.
Dacă moartea lui are legătură cu Wendy, e a doua crimă.
Era una din colegele lui Wendy din Philadelphia.
Zice că Wendy era convinsă că moartea fratelui ei n-a fost un accident.
Se pare că era implicat în ceva periculos.
- Ce anume? - Wendy n-a zis, dar colega ei spune
că Wendell a sunat-o pe sora lui înainte de accident
și i-a zis că s-a terminat și problemele sunt rezolvate.
Apoi moare, iar ea riscă totul,
chiar pușcăria, pentru a pune mâna pe boxa fratelui său.
De ce? Am căutat prin toate chestiile astea.
Sunt doar niște vechituri.
Poate nu știm noi ce să căutăm.
Cel ce-a ucis-o pe Wendy provine din lumea lui Wendell.
Ce știm despre el?
În ultimele trei luni, folosindu-se de pseudonim,
a lucrat ca șofer al Angelicăi Henley, o femeie bogată.
Bine, cu asta începem.
Bună seara. Vă pot ajuta cu ceva?
- Am vrea să vorbim cu dna Henley. - Doamna în rochie mov.
- Vă conduc? - Nu, ne descurcăm.
- Șampanie? - Sunt la serviciu.
Sunt obligat să beau singur...
- Angelica Henley. - Anhelica.
- "G" e silențios. - Atunci nu-i Anelica?
Anhelica.
Sunt det. Kate Beckett, dânsul e dl Castle.
- Putem discuta o clipă? - Despre ce? Am oaspeți.
Ați avut ca angajat un bărbat pe nume Johan Fleming.
Da, mi-a părut foarte rău când a murit.
Știați că de fapt îl chema Wendell Dupree?
Nu știam.
- Avea dușmani? - Nu cred.
- Ziceți că-l chema Wendell? - Dăduse de vreo belea?
Era implicat în afaceri ilegale?
- Nu, poliția a zis că-i nevinovat. - Nevinovat de ce?
Cu două zile înainte să moară, am fost jefuită.
Cineva a intrat și mi-a spart seiful.
- Ce-a furat? - Brățara mea de diamante roz
în valoare de 4 milioane $.
- Wendell a furat brățara. - Asta era în boxă.
De-asta a fost ucis.
De ce ești așa voios?
În lucrurile cumpărate de mine e o brățară de 4 milioane.
Sunt bogat. Și mai bogat.
Până ți-o ia Beckett și o înapoiază proprietarului.
Nici măcar asta nu-mi strică ziua.
În seara asta iau ultima cină înainte de facultate cu fiica mea.
- Apropo, putem anula cina? - Poftim? De ce?
Am plănuit-o de câteva luni, Alexis.
Știi ce greu am obținut rezervare...
Dacă rezervarea te roade, de ce nu te duci cu iubita ta?
Stai așa, Alexis...
Nu asta am vrut să spun.
Alexis mă urăște?
Fiindcă suntem împreună?
Cred că se simte înlocuită.
Ciudat, niciodată n-a mai făcut asta.
Nici cu Gina, nici cu sutele de iubite pe care...
- Nu vreau să aud așa ceva. - Corect.
- Să discut eu cu ea? - Nu, te va mânca de vie.
- Mă ocup eu. - De ce te ocupi?
De nimic.
Polițiștii au căutat brățara prin lucrurile lui Wendell,
dar Brigada Furturi ne-a trimis până la urmă raportul
despre spargerea de la dna Henley.
- Priviți. - Ce frumusețe!
Chiar merită să ucizi pentru ea. La brățară mă refer, ați înțeles.
Treaba s-a făcut în doi.
Unul dintre suspecți scurtcircuitează alarma din subsol.
Celălalt intră pe geam coborând de pe acoperiș.
Pentru asta era echipamentul de cățărare.
Wendell a fost lovit de metrou după ce furase o brățară,
iar o lună mai târziu sora lui pleacă în căutarea boxei și moare și ea.
Și dacă nu există onoare între hoți?
Zici că au fost doi. Dar dacă partenerul lui Wendell
a decis că vrea brățara, dar l-a ucis pe Wendell înainte să afle unde este?
O urmărește pe Wendy până la boxă și o omoară.
- Găsim partenerul, găsim ucigașul. - Poate l-am și găsit.
- Ce vrei să spui? - Castle, îți amintești licitația?
Toți licitatorii au renunțat după 1 500 dolari.
- Cu excepția unuia. - El știa ce e înăuntru.
Altfel de ce-ar fi licitat atât de mult?
Felix Gozarian, suntem de la poliție!
- Deschide. - O clipă!
- Vrea să fugă. - Da. Să intrăm.
Poliția!
- Nu mișca! - Arunc-o!
Am crezut că vreți să-mi furați lucrurile.
Habar n-am ce era în boxa aceea.
Spre deosebire de ceilalți, tu ai licitat cu mult peste noi.
Asta-i strategia, cucoană. Eu licitez pentru multe.
- Așa fac bani. - Și... vinzi lucrurile astea?
Nu încă. Le organizez, le cataloghez.
Există o metodă pentru toate... ceea ce colectez, ceea ce licitez.
Mai ales când ai informații interne. Știai foarte bine ce este în boxă.
N-am știut.
Mă gândeam...
că atunci când m-am înscris la licitație era un tip acolo.
Mi-a oferit 500 dolari să licitez boxa 317 în numele lui.
- Exact asta, 317. - Și ce i-ai spus?
L-am refuzat. 500 de dolari? Nu mă bag la sume mici.
Dar m-a făcut curios. De ce 317?
Probabil partenerul lui Wendell. A fost și el la licitație?
Nu, nu. Nu l-am mai văzut.
Vrem să-l descrii unui portretist.
Alibiul lui Felix s-a confirmat. Dar...
- Cine este? - Partenerul lui Wendell.
Ryan și Esposito încearcă să-l identifice.
- Dar tu? - Eu am desfăcut
tot ce era destul de mare să ascundă o brățară. Știi ce-am găsit?
- Nimic? - Absolut nimic.
Cu excepția nunceagului... cu care am spart prăjitorul.
Și niște cărți demne de luat în seamă. Polca slovacă,
fabricarea protezei oculare și favorita mea:
"Istoria călătorilor irlandezi".
Nu înțeleg. Toate dovezile, omorul lui Wendy,
totul arată că brățara ar trebui să fie acolo.
Ei bine, nu este. Dar am avansat un pic în teoria mea.
- Serios? - Da. Când erai ofițer,
ți-ai riscat viața în trafic să salvezi o țigancă bătrână.
- O țigancă? - O țigancă bătrână.
Pentru a-ți răsplăti eroismul, ea îți dăruiește un talisman.
Spune că atât timp cât îl vei purta, niciun rău nu ți se poate întâmpla.
Mie?
- Îmi pari întreagă. - Domnule Castle...
Am decis să citesc "Arșiță înghețată". Și știi ceva?
- E o carte foarte bună. - V-a plăcut?
Foarte mult. Îmi dai un autograf?
Am comandat și restul seriei "Nikki Heat".
Și, din nou, mulțumesc pentru colecția Gemeni.
Acum am un set complet.
Ai văzut? Acum mă iubește.
Și trebuie să mulțumesc monstruozității aceleia.
Veniți să vedeți ceva.
Cei de la furturi au interogat un tip pe nume Marco Vinstrolli.
A primit o amendă de parcare în seara furtului brățării Angelicăi.
N-au găsit ceva care să facă legătura, dar...
- Vi se pare cunoscut? - E omul nostru.
A închiriat o boxă pe același etaj în preziua licitației.
Am văzut înregistrările. Asta a fost ieri dimineață la ora 6.
- Cu cinci ore înainte de licitație. - Mi-a spart boxa!
Bine, atunci era a lui Wendell, dar acum e a mea.
- Acela e un seif? - De asta nu-ți găseam brățara.
- Fiindcă era în seif. - În seiful meu.
Știm numărul de înmatriculare al dubei?
- Las-o jos, ticălosule! - Poliția, ridică mâinile!
Ia mâna de pe sculă, Marco!
Gura.
Știm că tu și Wendell ați fost parteneri.
Ai primit amendă când ați dat lovitura.
Cei de la furturi n-au dovedit, dar noi te-am prins.
Mi se pare că nu m-ați prins decât cu furtul unui seif.
Cât se dă, 30 de zile?
Cam 30 de ani. După ce adăugăm omorurile lui Wendy și Wendell.
- Omor? - Spune-ne ce s-a întâmplat
și noi îți obținem o înțelegere. Dar grăbește-te. Se deschide seiful.
Și dacă se găsește brățara cu diamante, te descurci.
- Știi ce-mi place la cazul ăsta? - Ce anume?
Găsirea unei brățări rozalii în lucrurile mele.
- Știi că trebuie s-o dai înapoi... - Știu, Ryan!
Știu. Nu mă lași să mă bucur de clipă,
de un mic moment "Insula comorilor", Indiana Jones?
- Sigur. Bucură-te. - E prea târziu. S-a dus.
N-am făcut decât să-l ajut să intre în casă.
Jur. Nici nu-l cunoșteam.
Johan sau Wendell, cum l-o fi chemat, mi-a dat cinci mii
să dezactivez alarmele fără să pun întrebări.
Am făcut treaba, el a ieșit fericit,
a zis: "Misiune îndeplinită" și ne-am despărțit.
Dar tu voiai brățara. Te-ai dus după el și l-ai omorât.
Nici n-am știut că a luat brățara aia afurisită
până am citit în ziare. Și era deja mort.
Așa că am spart casa lui Wendell,
dar n-am găsit decât o cheie pe care scria "boxă".
- Dar nu știai unde este. - Am urmărit licitațiile
până am găsit una cu numele lui Johan.
Cum am văzut seiful, am știut...
Acolo ascunsese brățara cu diamante.
Ador partea asta... impulsul de adrenalină,
accelerarea bătăilor inimii, acele ultime clipe de anticipare.
E gol. Și unde e brățara?
Oriunde o fi, râde de mine.
Poate s-a înșelat Marco. Wendell a vândut-o înainte de a muri.
Și unde sunt banii? Trebuie să fie ceva. Banii sau brățara.
Ar trebui să ne întrebăm cum a reușit Wendell să dea o asemenea lovitură.
Angelica spunea că hoțul a spart seiful din perete.
Știți cât de greu se sparge un seif de perete?
Iar Wendell n-avea unelte potrivite în boxă. Pur și simplu...
- N-are nicio logică? - Mulțumesc!
Dar poate că Angelica nu ne-a spus adevărul.
Fii atent. Angelica era programată la audierea pentru faliment,
dar s-a anulat fiindcă a plătit 2 milioane de dolari creditorilor ei.
Chiar după ce firma de asigurări i-a plătit polița pentru brățară.
Dar dacă totul a fost un truc pentru a frauda asigurarea?
"Misiune îndeplinită". Asta a spus Wendell după spargere.
- "Misiune îndeplinită". - Da. N-a spus că a furat ceva.
Misiunea era să arate ca un furt.
Și ca să pară real, să prostească poliția și firma de asigurări...
Intră și nu fură nimic. Angelica a pus totul la cale.
Singura persoană care mai știa era Wendell.
Nu-l putea lăsa pe el sau pe sora lui să-i dezvăluie secretul.
Eu zic că e motiv de crimă și cauză probabilă pentru mandat.
- Bravo. - Mulțumesc.
Regret, dră Henley, au dat buzna. Am încercat să-i opresc.
Nu aveți niciun motiv să-mi percheziționați reședința.
- Ba avem. - E strigător la cer.
Are dreptate. Așa este. Știți ce-ar trebui să faceți?
Să deschideți seiful și să dovediți că greșim.
- Bine. Îl smulgem din perete. - Nu, nu, nu.
E acolo?
Bună, frumoaso.
Frumusețea asta a provocat multe necazuri, nu?
Asta fac lucrurile frumoase, draga mea. Cel puțin mie.
Și de ce n-o vindeți să vă rezolvați problemele?
În loc să-l angajați pe Wendell să pună la cale un furt.
Nu l-am angajat. Nici n-am știut că e implicat până nu mi-ați spus.
Deci faptul că el a dat spargerea în aceeași noapte în care
ați reclamat furtul e doar o coincidență?
Când am ajuns acasă și am văzut că fusesem călcată de hoți,
am intrat în panică, am fost șocată.
Până mi-am dat seama că nu luaseră nimic.
Mi-am zis să pretind că brățara a fost furată...
și s-ar rezolva toate problemele mele.
Dar ați creat altele două... șoferul și sora lui.
Care acum sunt morți.
Cred că e momentul să chem avocatul.
A recunoscut frauda în asigurare sperând să evite acuzațiile de crimă.
Cred că ăsta era jocul ei. E o femeie disperată,
în punctul de a-și pierde averea. Înseamnă moarte pentru cineva ca ea.
Probabil că e dispusă să facă orice ca s-o evite.
Să mintă, să fure, să înșele. În cazul ăsta, să omoare.
Da, dar tot nu explică ce-i cu boxa. Wendell n-a furat nimic.
Ce-a băgat acolo, încât sora lui era disperată să obțină?
Dacă n-are legătură cu omorul, de ce-a scris numărul cu sângele ei?
Castle, ai verificat în amănunt tot ce era acolo.
- Ai zis că nu-i nimic de valoare. - Nu pentru noi.
Dar dacă e ceva de valoare pentru ei?
- Și anume? - Nu știu. Vreo podoabă,
o amintire de familie...
Răspunsul e acolo undeva. Trebuie să fie.
Dar se face târziu.
Trebuie s-o duc pe Alexis dimineață la prima oră.
O luăm de la capăt mâine? Te conduc?
Mai rămân. Vreau să revăd alibiul Angelicăi.
Bine.
- Vreau atât de mult să te sărut. - Da, știu.
Sunt eu... îți ating ușor fața,
atrăgându-te într-un sărut prelung.
Eu îți răspund la sărut, trecându-mi mâinile prin părul tău.
- Cea mai grozavă strângere de mână. - Da.
- Cred că îmi transpiră mâna. - Știu. E puțin vulgar.
- Scuze. - Nicio problemă.
Alexis. Rămas bun, draga mea.
Cine știe când ne vom mai întâlni. E Shakespeare.
- Știu. - Atunci fără rămas bun.
Doar la revedere, puștoaico.
- La revedere, buni. - Sunt în hol, dragule.
Așadar... asta-i noua ta casă.
Să știi că înțeleg.
Dar orice se întâmplă între mine și Beckett...
am putea să ne despărțim mâine sau să rămânem împreună toată viața,
ea nu-ți va lua locul în inima mea.
De ce mi-aș face griji că mă înlocuiește detectiv Beckett?
Păi... te-ai purtat... eu am crezut...
Cum poți fi atât de deștept și atât de neștiutor în același timp?
- Am antrenament. - Nu-i vorba atât de Becket,
cât de faptul mama nu-i aici.
- Scumpo, mama ta... - Nu, e bine.
Întotdeauna a fost bine fiindcă indiferent ce-a fost,
când mă trezeam tu erai acolo și știam ca totul e bine.
- Și când te trezești aici... - Sunt aici.
Și tu acolo. Chiar dacă acolo înseamnă la doar 8 km...
nu e aici.
Totul va fi bine. Și tu vei fi bine.
Și chiar dacă sunt acolo,
dacă ai nevoie de mine aici, aici voi fi.
Tată.
Știu că a trecut ceva timp, dar...
poți să te uiți... pentru ultima dată?
- Nu sunt monștri. - Ești sigur?
Da. Și dacă sunt, vin într-o fugă.
- Dragule, plângi? - Nu, am alergie.
- Polenul din aer... - Și pe mine mă supără polenul.
- Nu-i așa? - Da!
Poți să te duci singură acasă? Mersi! Te iubesc, mamă!
- Știu unde este. - Ce să fie?
Nu știu ce, doar unde. Ce-a furat Wendell are valoare doar pentru el
și pentru sora lui geamănă. Așa că l-a ascuns în singurul loc
în care doar ea ar fi căutat. Wendy, Wendell, gemeni.
Colecția Gemeni. Aici este.
Castle!
E goală. Nu e-n regulă.
- Respiră, domnule. - Ce dracului ai făcut?!
- Am crezut... - Ce-ai crezut, domnule Castle?
Că Wendell a ascuns ceea ce furase înăuntrul...
Nu era a lui Wendell! Era a mea! Am adus-o azi-dimineață de-acasă!
Am greșit. Înseamnă că...
- Iat-o. - Nu!
- Un USB și un ochi de sticlă? - La asta nu mă așteptam.
Fotografiile de pe USB sunt de la locul unei crime.
- De unde? - Mercer, Pennsylvania.
Au în jur de zece ani. Șoferul a fugit de la locul accidentului.
Ce legătură au astea cu ochiul de sticlă?
Părinții gemenilor n-au fost uciși într-un accident acum zece ani?
Au fost loviți din spate și mașina a căzut de pe rambleu.
În raport scrie că erau prinși înăuntru și sângerau,
dar dacă cel care i-a lovit oprea și chema ajutor, poate trăiau.
Priviți poza. E de la locul crimei și e a unui ochi de sticlă spart.
Un ochi de sticlă? Ia stați puțin.
- Desigur. Acum are sens. - Da?
Obsesia lui Wendell. Mutatul lui din loc în loc,
venirea la New York, numele fals, cartea despre protezele oculare.
- Era în misiune. - Ce fel de misiune?
Să găsească persoana vinovată de moartea părinților lui.
Ca să fie sigur, trebuia să fure ochiul de sticlă al suspectului.
- În asta a constat spargerea. - A folosit poza să compare ochii.
Ca Richard Kimble, dar nu căuta un bărbat cu un singur braț, ci...
Un bărbat cu un singur ochi.
În cazul nostru o femeie cu un singur ochi.
Nu scot un cuvânt fără avocatul meu.
Nu-i nevoie, dar poate vreți să ascultați.
- Știm ce a furat Wendell. - Până aici. Chem avocatul.
- Îmi dai voie? - Da.
Am lucrat la multe cazuri de crimă, așteptând răbdător ziua
în care pot exclama fără echivoc... majordomul e vinovat!
- Poftim? - Probabil a fost un șoc.
După atâția ani, după ce-ai lăsat totul în urmă,
să apară cineva în viața ta și să aducă totul la suprafață.
Kirby! Despre ce vorbește?
Majordomul dv. a provocat un accident și a fugit de la locul faptei.
Doi oameni și-au pierdut viața. Au fost părinții lui Wendell.
Este... absolut ridicol. Nu puteți dovedi nimic.
ADN-ul tău era pe proteza oculară furată de Wendell.
Același ADN găsit pe tubul cartușului din camera lui Wendy.
Totul s-a terminat.
M-am străduit atât de mult să las noaptea aceea,
acea noapte îngrozitoare în urma mea.
Dar a apărut spargerea.
Dintre toate lucrurile, au furat ochiul meu de rezervă de pe birou.
Atunci am făcut legătura. Cine era noul șofer...
și ce voia să demonstreze.
Dar trebuie să înțelegeți... nu-i puteam aduce părinții înapoi.
Nu puteam. De ce să sufăr?
Kirby Smith, ești arestat
pentru omorurile comise asupra lui Wendell și Wendy Dupree.
Și sunt convinsă că statul Pennsylvania
va adăuga încă două acuzații de omor prin imprudență.
Kirby a mărturisit.
A citit un articol despre un furt recent în stația de metrou
și a decis să-l omoare acolo pe Wendell fiindcă nu merg camerele.
Dar dovada furată de Wendell exista încă, la fel și sora lui.
Când a început să facă investigații, Kirby a urmărit-o și a împușcat-o.
- Nenorocit bun de nimic. - Pardon?
A omorât o familie întreagă.
- Bună treabă, dnă detectiv. - Mulțumesc.
Și... iar mă urăște.
Pare-se că ținea mult la păpușile alea.
- Mă întreb care-i povestea. - Dar povestea lor?
Ce faci cu atâtea lucruri, Castle?
Echipamentul pentru cățărare merge la Javier, restul îl donez.
Și-au servit scopul, au făcut dreptate familiei lui.
Dar asta vine să arate că toți și toate au o poveste,
inclusiv omulețul tău.
Ce zici... mai încerci o dată?
Nu. M-am gândit la ce-ai spus.
Și ai dreptate. Doar pentru că noi...
ne strângem mâinile de multe ori... nu înseamnă că pot să-mi vâr nasul.
Îmi vei spune când vei fi pregătită.
Coney Island.
Am dat o recepție după înmormântarea mamei
și... a fost jalnic.
Eu eram foarte tristă, iar tata mi-a luat mâna și a zis:
"Să plecăm naiba de-aici, Katie". Am luat trenul
și am mers în Coney Island. Ne-am plimbat pe plajă,
bucurându-ne de companie. Eram îmbrăcați în hainele de doliu.
Partea cea mai frumoasă e că l-am făcut pe omuleț
din rămurele aduse de apă la mal.
Ziua aceea este o amintire urâtă sau una frumoasă?
Ambele.
Îmi amintește...
că până și în cea mai cruntă zi există posibilitatea unei bucurii.
Frumos.
Vorbim diseară?
Abia aștept.
"DE LĂSAT ACASĂ"
Fetița mea...
Plecarea lui Alexis m-a pus pe gânduri.
Și după multe ore de frământări sufletești, am luat o decizie.
Serios?
Din bunătate sufletească, am decis că voi continua să locuiesc aici...
- Fără să plătești chirie. - Te rog să nu mă întrerupi.
Voi continua să locuiesc aici pentru ca tu, Richard...
să nu fii niciodată singur.
Faci tu asta pentru mine, mamă?
Sacrificiu părintesc...
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to YYeTs.net